Nedräkning!
På rymdmacken har Peo fått besök av Garsson, som ber om en historia.
50!
Peo berättar om när han, Mira, Glen och Henrik strålades upp i rymden.
40!
De hamnar på ett rymdskepp och möts av den hemlighetsfulle Alien.
30!
Han ger dem valet mellan att åka ut i rymden eller tillbaka till jorden.
20!
Mira avgör omröstningen till rymd- äventyrets fördel. En asteroid syns.
Tio, nio, åtta, sju, sex, fem, fyra...
...tre, två, ett, noll!
Så mycket mög här är, alltså!
De där ödlorna kunde mer än att dansa – de kunde äta också. Men städa? Nej!
Det ska Garsson göra – på semestern!
Jag kunde ha legat på stranden med en gurgelbrännare i handen–
–och Ypsagons två solar på mig!
Garsson, varför gör du inte det?
Det ska jag berätta för dig! För att du utövar utpressning.
Jag sa bara att om jag ska berätta så kan du hjälpa mig att städa.
Det är utpressning!
–Snart ska jag väl skura plattformen? –Ja, det skulle verkligen behövas.
Nej, nu är det nog, Peo! Jag är en vandrare, en viddernas man–
–som drar från planet till planet. Mitt lilla besök här är slut.
Ajöken, kröken!
Peo, jag är så nyfiken.
Vad hände med den brinnande asteroiden? Klarade de biffen?
–Nyfiken? –Det är ju det jag är!
Vi går bort och tar varsin splatt och så berättar jag lite till...
...och sen hjälper du Mutanton att städa plattformen.
Han kan väl städa själv!
Mutanton är ingen arbetshäst. Han behöver hjälp av ett proffs som du.
Hur blir det?
Okej! Försten till splatten!
Så, Peo, fortsätt berätta!
Det är din tredje portion splatt – akta magen.
Kombinationen av att äta och att lyssna... Det är så gott.
Ja, det är din mage. Så här var det:
Typiskt tjejer, hon vågar inte!
Asteroid-varning!
Vi måste upp och styra!
Asteroid-varning!
–Vad står det? Vad säger de? –Den säger "asteroid-varning".
–Han har hittat en instruktionsbok. –Vi hinner inte läsa, vi får chansa.
Den sitter fast. Vad ska jag göra?
Vad ska jag göra, Glen? Aaaaaa!
Tack.
–Snyggt jobbat, Mira. –Snyggt jobbat, Glen.
–Hur visste du vilken knapp det var? –Jag hade ingen aning.
Nu har ni fått som ni ville – spänning och rymdäventyr!
Nu trycker vi på den röda knappen så att vi kommer hem till jorden.
Men...?
–Peo, jag tror att det är för sent. –Det är ju fullkomligt absurt!
Man måste väl ha en ångervecka?
Hallå, Alien. Peo skulle vilja rösta om. Kan du komma ut?
Sorry, han har gått i ide.
Kom ut nu, din...!
Resenärer från planeten jorden...
Gratulerar till att ni klarade nödsituationen.
Vi valde tydligen inte fel när vi valde er tre.
Jag gratulerar till en hel sommar i rymden.
Beklagar taxichaufförens öde. – Du kanske kan lära dig gilla rymden.
Det där...!
Detta är en inspelning. Meddelandet kommer bara en gång – så lyssna!
–Det är du som ska lyssna på mig... –Ni ska påbörja er rymdträning.
Ni har hittat era rymddräkter.
De tål extrem värme och kyla och skyddar mot stötar.
Särskilt Peo borde ha rymddräkt, så som han har ramlat omkring.
–Aldrig att jag sätter på mig... –Att köra ett rymdskepp är svårt.
Men ni kommer att få kunskap inbränd direkt i hjärnbarken–
–via sannings-perkulatorn.
Efter det genomför ni ett mindre träningsprogram på kommandobryggan.
Innan ni börjar träningen är det en sak jag vill säga:
Ert utrymme ombord är i det här rummet.
Rymdskeppet är betydligt större–
–men dörren därbak får inte öppnas, om jag inte rekommenderar det.
Jag har högsta befälet här, även om jag inte kan närvara personligen.
Men allt ni behöver finns här inne, så ni kommer nog att känna er hemma.
Då så, dags att börja! Samling vid sanningsperkulatorn om 30 minuter.
–Vad har ni ställt till med? –Coolt! Vi ska bli starship troopers!
–Kunskap inbränd i hjärnbarken...? –Come on!
Precis en sån här grej behöver man till läxorna.
Bronsåldern, sa du? 7 000 år före Kristus.
Nej. 500 år före Kristus till 800 efter Kristus, menar du?
Undrar om det gör ont i huvudet?
–Är du rädd? –Nej.
Vi borde sätta på oss våra kläder innan vi börjar med den där manicken.
Bah! – Nåja, ni ungdomar kan leka maskerad om ni vill.
En taxichaufför på ett rymdskepp är fånigare än den här, tycker jag.
Du kanske ska köra rymdtaxi, Peo?
–Jag tycker att Alien verkar snäll. –Snäll?
–Schyst, liksom. –Varför vågar han inte visa sig, då?
Han kanske är som i filmen Alien – kommer fram när man minst anar det.
–Vad håller han på med? –Du kanske har Alien i din mage.
Eller så är Alien lite blyg.
–Hur vet vi att det är en HAN? –Klart det är en han.
"Resenärer från planeten jorden"... Men hallå! En tjej, Alien?
–En tjej-lien. –Man brukar inte säga pojk-lien.
Jag litar inte på den där figuren, och jag är trött på er.
Jag struntar i hela blanka rymden!
Hoppas att det finns fotbolls-EM på den där tv-n.
Jag tror i alla fall att Alien är en kille. Tror inte du?
–Vad pratar ni om? –Inget. Vi byter om.
Här finns skor till alla.
–Jag provar först. Starta maskinen. –Undrar om du blir galen.
–Tjejen först... –Jag räknar ner till noll.
Tio, nio, åtta, sju, sex, fem, fyra, tre, två, ett, noll!
Jag kan allting!
–Nu är det du. –Sätt i gång. Tre, två, ett...
Wow!
DE PRATAR UPPSPEEDAT
Efter ett par timmars träning var ungdomarna fullfjädrade rymdpiloter.
–Jag trodde du skulle vara kapten. –Bra! Logiskt tänkt.
–En sund skepsis betyder inte... –Ja ja, Peo.
–Varför var du så sur hela tiden? –Jag var väl inte sur.
Har jag inte berättat om min chef?
Om du hade träffat min chef, hade du förstått att jag ville tillbaka.
Det var ju i chefens taxibil vi hade blivit bortrövade.
Han är inte så lätt att prata med.
Med de här arbetstiderna hinner jag inte med något familjeliv.
Jag har barn som jag skulle vilja träffa...
Det borde du tänkt på innan du skaffade familj, Peo.
Min kropp orkar inte mer. Min kropp säger "stopp". Jag pallar inte...
–Vad säger kroppen? –Stopp.
Peo, kroppen säger "kör". Kroppen säger "kör".
–Vad säger kroppen? –"Kör". Så var det, ja.
–Förstår du nu? –Ja. Minns du Gaia?
Ja, en ganska bestämd dam. Men hon var inte elak som chefen.
Jag har fortfarande mardrömmar om att han ska dyka upp här på macken.
Det får vi hoppas att han inte gör. En sak undrar jag...
Hur kunde ungdomarnas föräldrar gå med på att de skulle ut i rymden?
De visste inte om det. Miras pappa trodde ju på vad Mira sa.
Zonkofon... Det är väl bara att slå numret som vanligt.
–Hallå! Hos familjen Ardiles. –Hej, Misan! Det är Mira.
Hej, Mira! Var är du?
Mira? Är det du? Jag har varit jätte- orolig. Varför har du inte ringt?
Vi fick motorstopp med bilen. Det har hänt en hel del.
De där killarna i taxin, de skötte sig, va?
Ja. De är helt okej. Kollot är jättefint, faktiskt.
Hon gillar det! Jag visste det!
PRATAR ENTUSIASTISKT PÅ SPANSKA
Vad gör du?
Jag har flyttat in i en jättegullig stuga med tre tjejer.
–Vi ska precis gå och bada nu... –Har du lite eld?
–Klart att jag inte har! –Vem var det?
–Det var vår kolloledare. –Röker ni?
Nej. Vi ska ha en liten grillfest.
Det låter suveränt. Här regnar det. Hur är det hos dig?
Jaa... Det är väl klar himmel.
Pappa, det är en telefonautomat och jättelång kö.
Jag måste lägga på. Kram på er.
Vänta, vänta!
Farmor hälsar att du ska komma ihåg halsbandet.
Hälsa farmor att det ska jag göra. Kram på er allihop. Hej då!
Hej då! Hela familjen! Hej då!
–Hej då! – Ja, ja... –Det var på tiden!
–Ska du också ringa hem? –Det har inte du med att göra!
Ursäkta! Förlåt!
Mini-mini-taxi – liten men naggande god!
–Hej, Ulla! Det är Peo. –Hej, Peo!
Jag skulle vilja prata med dig, men chefen vill att jag kopplar in dig.
Jaha.
Hej, chefen, jag fick en långkörning till Södertälje...
Var i helsicke håller du hus? Nu kommer du hit!
–Jag fick en långkörning. –Skärp dig nu! Jobba, jobba!
–Vänta lite! Var inte det Ulla? –Jo, världens gulligaste Ulla.
Hon jobbade i taxiväxeln.
–Men ni är ju gifta? –Det här är några år sedan.
Då hade jag inte visat att jag... Det får du höra mer om sen.
Jag har inte sett Ulla här. Är det bra mellan er nu?
Jo du, den saken är klar.
Efter att vi gift oss på planeten Ouggou åkte vi på bröllopsresa.
Det var så romantiskt.
Sen råkade vi ut för en dramatisk sommar med kidnappning och äventyr.
Vi hoppar fram till när vi tog över macken.
–Vi tog över macken tillsammans. –Jag var ju här. Vilken dag det var!
Semester efter 20 års slit!
Det var en fantastisk känsla att titta under disken för första gången.
Vi är ju som gjorda för att sköta ruljangsen tillsammans. Vilket team!
Mellan arbetspassen tar vi hand om varann.
Jag har aldrig träffat nån som Ulla.
Hon är inte bara min älskling, hon är min bästa kompis också.
Macken är liten, men jag har inte haft tråkigt en minut.
Men var är hon nu då, Peo?
Jo, bara ett par dagar innan du kom började Ulla uppföra sig annorlunda.
Hon sa att hon måste åka till jorden och fixa en grej. Ingen aning om vad.
–Jag sa att jag skulle klara macken. –Det gick ju lagom bra.
–Det var ju fullt kaos här! –Det är inte lätt utan Ulla.
Hon sköter ju allt när jag ligger i sovnedkastet och vice versa.
Tur att jag kom hit då, som sällskap – inte för att skura plattformar.
Bra att du påminde mig. Plattformen måste skuras.
Jag är nog lite för mätt just nu.
–Undrar vad Ulla gör nu på jorden. –Jag vet inte.
Hon är lite lurig, Ulla... Men det är säkert något bra.
Apropå bra, du är bra på att berätta historier.
Hur var det med Mira och de andra, åkte de från jorden?
Du ska få höra lite... Det var dags att styra mot Jupiters baksida.
Jag måste ta tag i situationen.
Om 74 timmar, 36 min och 20 sekunder dyker vi in i vårt första svarta hål.
Jag hoppas att du har räknat rätt.
–Vad sysslar ni med? –Vi ska till Jupiter.
Här behövs en vuxen som tar ansvar för vad som händer. Nu ska vi se...
Ursäkta, herr Vuxen!
Medan du har tittat på tv har vi lärt oss den här.
Har du körkort? Nej, just det! Så jag tar befälet från och med nu.
Det ser fullkomligt klart ut. Växelspaken...
Som en japanare. Var har vi ratten?
DE VISKAR TILL VARANN
Kapten, vi skulle gärna vilja framföra att vi gjort en upptäckt.
Där finns en kolatom-förädlare som framställer både...chips och folköl!
–Chips och folköl, jag tackar. –Vi behöver inte åka än.
Varför inte fixa lite snacks?
–Rör inga knappar! –Kapten Klumpfot.
Innan herr Vuxen är tillbaka... Glen, starta nedräkningssekvens huvudmotor.
–Är vektorgyrot kurskoordinerat? –Ja, kapten.
Då är det bara att sätta i gång. Håller ni tummarna? Då kör vi.
Sex, fem, fyra–
–tre, två, ett, noll!
–Titta, där är Galileo! –We are on our way. Hej då, jorden!
Glen, ge en kompensationspuff på tvåan vänster.
–Vad var det som small? –Det får du veta om du följer med.
–När plattformen är skurad. –Berätta lite till!
Vill du veta om det svarta hålet och äventyren på den gula planeten?
–Då så. Sätt i gång! –Du är ju... Åh!
Kallt är det ju också.
Ska jag behöva gå upp dit? Du är ju värre än Gaia!
Åhh...!
Typiskt!
Långa tag nu, fram och tillbaka. Det här är skojigt.
Det ser bra ut. Det var alltså i tredje kvadranten...
Det är den där gamla planeten, ja.
EN SMÄLL
Vi får hitta på något...
Hur har chefen hittat rymdmacken?
Hur ska det gå för Mira och de andra? Det får du se om en vecka.
Till dess: ta hand om planeten jorden – allt kan hända i rymden.
♫ Våra liv blev en saga
♫ utan regler och lagar
♫ Men är det nån som vet
♫ om resan har ett slut?
Textning: Maria Gratte © Sveriges Television AB